Тріангуляція (геодезія)
Перейти до навігації
Перейти до пошуку
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/uk/c/ca/%D0%A6%D0%B5%D0%BD%D1%82%D1%80_%D0%B3%D0%B5%D0%BE%D0%B4%D0%B5%D0%B7%D0%B8%D1%87%D0%BD%D0%B8%D0%B9.jpg)
Тріангуля́ція — один з головних методів створення мережі опорних геодезичних пунктів. Полягає в побудові рядів або мереж з прилеглих один до одного трикутників та визначенні розташування їх вершин у вибраній системі координат. Це основний метод створення державних планових геодезичних мереж. Кути вимірюють теодолітами, довжину базисної сторони — мірним дротом чи далекоміром. Тріангуляцію поділяють на чотири класи точності.
Розвиток сучасних GPS-технологій практично витіснив тріангуляцію як метод побудови знімальних геодезичних мереж.
- Мала гірнича енциклопедія : у 3 т. / за ред. В. С. Білецького. — Д. : Східний видавничий дім, 2013. — Т. 3 : С — Я. — 644 с.
- Базисна сітка; Тріангуляція // Термінологічний словник-довідник з будівництва та архітектури / Р. А. Шмиг, В. М. Боярчук, І. М. Добрянський, В. М. Барабаш ; за заг. ред. Р. А. Шмига. — Львів, 2010. — С. 27; 195. — ISBN 978-966-7407-83-4.
![]() |
Це незавершена стаття з географії. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |